Правове регулювання забезпечення екологічної безпеки у процесі використання земель суб’єктами аграрного підприємництва - Масін, Віктор Миколайович (Український політико-правовий дискурс, 2025)
У статті досліджено правове регулювання забезпечення екологічної безпеки у процесі використання земель сільськогосподарського призначення суб’єктами аграрного підприємництва, зокрема сільськогосподарськими кооперативами та фермерськими господарствами. Проаналізовано чинні нормативно-правові акти, що регулюють екологічно безпечне землекористування, визначено основні проблеми та правові прогалини в цій галузі. Розглянуто сучасні виклики, пов’язані з деградацією ґрунтів, забрудненням довкілля та необхідністю підвищення рівня екологічної безпеки в діяльності сільськогосподарських кооперативів і фермерських господарств. На основі здійсненого аналізу запропоновано напрями вдосконалення законодавства та механізмів його реалізації для забезпечення екологічної безпеки при використанні земель сільськогосподарського призначення. Метою статті є дослідження правових аспектів забезпечення екологічної безпеки при використанні земель суб’єктами аграрного підприємництва, а також визначення шляхів удосконалення нормативно-правового регулювання. У результаті комплексного аналізу правового регулювання екологічної безпеки сільськогосподарського землекористування оцінено ефективність чинного законодавства, виявлено його основні проблеми та прогалини в нормативному регулюванні, а також визначено основні недоліки механізмів контролю та моніторингу дотримання екологічних вимог. На основі цього розроблено пропозиції щодо вдосконалення законодавства та шляхи усунення виявлених прогалин. Встановлено, що екологічна безпека аграрного землекористування в умовах економічних трансформацій повинна розглядатися як екологічно збалансований розвиток земельних відносин в аграрній галузі, що передбачає такий процес землекористування, за якого мінімізується вплив контрольованих небезпек (антропогенних, природно деструктивних: ерозія, карст тощо) та забезпечується стійкість до неконтрольованих (екстремальних природних процесів і явищ, техногенно-аварійних). Ефективне забезпеченняекологічної безпеки в процесі використання земель аграрного призначення потребує удосконалення правових механізмів, підвищення контролю та запровадження стимулюючих заходів для суб’єктів аграрного підприємництва.