Ісламський чинник у внутрішній і зовнішній політиці держав Близького Сходу - Сідо, Айман (Український політико-правовий дискурс, 2025)
У даній статті розглядається роль ісламського чинника в процесі формування зовнішньої та внутрішньої політики держав Близького Сходу, формування ідентичності, суспільно-політичної думки та консолідації населення. Метою дослідження є всебічний аналіз ролі, яку відіграє ісламський та загалом релігійний чинник у формуванні внутрішньої та зовнішньої політики держав регіону Близького Сходу, а також рівнів та основних механізмів його впливу на регіональні політичні процеси, безпекову ситуацію, регіональну безпекову систему та міжнародні відносини. В ході проведення дослідження було використано наступні методи: історичний, порівняльний, аналіз, синтез та кейс-стаді. В результаті дослідження було розглянуто та піддано комплексному аналізу релігійний вимір міжнародних відносин на Близькому Сході, визначено основні форми впливу ісламу на внутрішню та зовнішню політику країн регіону, безпекову ситуацію – від легітимізації влади до мобілізації людських ресурсів, суспільної думки та розробки зовнішньополітичних стратегій. При цьому доведено, що ісламський чинник є ключовим елементом, який значною мірою визначає як внутрішню, так і зовнішню політику держав Близького Сходу. Крім того, виявлено, що ісламські рухи та ідеології відіграють важливу роль у конструюванні політичної ідентичності та регіональних альянсів, впливаючи на геополітичний баланс у регіоні. Отже, ісламський чинник виступає як динамічний і багатовимірний фактор, який потребує комплексного підходу для розуміння його ролі у сучасній політиці держав Близького Сходу на різних рівнях.