Забезпечувальні механізми у господарському процесуальному праві. Міжнародний арбітраж - Наконечний, Олександр Миколайович (Український політико-правовий дискурс, 2025)
У статті досліджуються правові аспекти застосування превентивних і забезпечувальних механізмів у господарському процесі України та у міжнародному комерційному арбітражі. В якості забезпечувальних заходів робиться акцент на запобіжних заходах та заходах забезпечення позову в господарському судочинстві. Розглянута специфіка спорів, що можуть передаватися до Міжнародного комерційного арбітражного суду за угодою сторін на вирішення. Виявлено відмінності таких правових інститутів, як інститут запобіжних заходів та інститут забезпечення позову. Значної уваги приділено детальному розгляду специфічної на сьогоднішній день проблематики з оптимізації процесу застосування забезпечувальних заходів, зокрема через надання права арбітражу приймати перелік рішень про вжиття забезпечувальних заходів. Метою дослідження є вивчення актуальних питань з подальшою розробкою практичних рекомендацій щодо використання інноваційних підходів до впровадження забезпечувальних механізмів у господарському процесуальному праві. Матеріалами дослідження є: – оновлене законодавство: Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», Закон України «Про судоустрій та статус суддів», Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України», Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України та суміжні законодавчі акти; Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж»; – праці вітчизняних та зарубіжних науковців (теоретиків та практиків), що провадять власні науково-практичні дослідження й були розглянуті в контексті забезпечення позову у господарському судочинстві відповідно. Методологія дослідження ґрунтується на міждисциплінарному підході, що поєднує формально-логічний, діалектичний, юридичний аналіз. Формально-логічний метод був використаний з метою визначення дефініції «забезпечувальні заходи», сутності міжнародного комерційного арбітражу; метод юридичного аналізу – досліджуючи основоположні принципи забезпечення позову у господарському судочинстві; за допомогою порівняльно-правового методу було досліджено норми міжнародного законодавства. Результати. За результатами здійсненого дослідження сформовано низку напрямів з удосконалення практичних рекомендацій щодо використання інноваційних підходів до впровадження забезпечувальних механізмів у господарському процесуальному праві. Висновки. За результатами проведеного дослідження нами виокремлено наступне: – сукупність нормативних механізмів запобіжних заходів із забезпечення позову спрямовані на досягнення єдиної мети, а саме: реалізації судового захисту прав учасника господарсько-правових відносин, отже, логічним видається приєднатися до позиції дослідників щодо консолідації відповідних заходів в одну категорію: «забезпечувальні заходи», паралельно виокремивши, що входить саме до «механізму реалізації забезпечувальних заходів». Запобіжні заходи в даному випадку пропонується ототожнювати із заходами забезпечення базового типу, а заходи забезпечення позову – первинної категорії. – із подальшою метою формалізації запобіжних заходів у межах процесуального механізму пропонується подальше їх інтегрування до складових ланок процесуального механізму господарського судочинства, після реєстрації позову та початку судового розгляду, тобто в межах підготовчого етапу господарського провадження. За умов, якщо заявник обґрунтує необхідність розгляду свого клопотання щодо ефективності вжиття запобіжних заходів без належного повідомлення сторони, щодо якої подане обґрунтоване звернення щодо подальшого застосування переліку заходів із забезпечення, суддя господарського суду має зазначити відповідну інформацію в ухвалі про ініціювання провадження та призначити слухання клопотання заявника без попереднього інформування особи, проти якої вживаються запобіжні заходи; – на нашу думку необхідно схвалити позицію науковців щодо подальшого надання арбітрам в Україні арбітражного суду в комерційних спорах права приймати рішення про вжиття забезпечувальних заходів із подальшою їх екзекватурою в державному суді.