Міжнародні підходи до цифровізації як інструмент розбудови доброчесності в оборонних секторах: аналіз практик та імплементаційні уроки для України - Слободяник, Станіслав Петрович; Долгий, Олександр Олександрович; Куриліна, Оксана Василівна; Руснак, Дмитро Іванович (Український політико-правовий дискурс, 2026)
Актуальність. Розробка дослідження та процес написання даної статті був спрямований на теоретичне обґрунтування та розробку концептуальних засад перезапуску системи внутрішнього контролю в Міністерстві оборони України базуючись на використанні сучасних цифрових технологій на основі аналізу кращих міжнародних практик розбудови доброчесності. Мета. Метою статті є теоретичне обґрунтування та розроблення концептуальних засад перезапуску системи внутрішнього контролю в Міністерстві оборони України на основі сучасних цифрових технологій з урахуванням міжнародних практик розбудови доброчесності в оборонному секторі. Методи. У дослідженні використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема аналіз і синтез, структурно-функціональний метод, порівняльно-правовий метод, метод інституційного аналізу, а також елементи процесного підходу для інтерпретації моделей цифровізації контролю та управління ризиками. Емпіричну основу становили міжнародні практики цифрової трансформації оборонного управління, нормативно-правові акти України та аналітичні матеріали щодо розвитку внутрішнього контролю й аудиту. Результати. В межах статті визначено системні недоліки існуючої системи внутрішнього контролю, проаналізовано кращі міжнародні практики – зокрема досвід аналітичної платформи Advana, процесний підхід відповідно до Постанови КМУ № 50 від 17.01.2025, а також стандарти COSO та ISO 9001. Вони включають фрагментарність нормативної бази, недостатню кваліфікація кадрів, відсутність єдиної методології ризик-орієнтованого підходу та слабку координація між органами влади. Також було встановлено, що для покращення ситуації з неефективність виявлення фінансових порушень необхідно впровадити автоматизовані платформи моніторингу ризиків та аналітики даних для узгодження з відповідними міжнародними стандартами. Висновки. Запропоновано концепцію «СВК 2.0» як платформи превентивного управління ризиками з елементами Big Data, штучного інтелекту та технологій розподілених реєстрів. Зважаючи на це, пропонується також усунути сприйняття даної концепції як поточного інструменту звітності, а сприймати саме як стратегічний інформаційний механізм планування, контролю та забезпечення доброчесності в умовах війни та мирного часу. Це вирішить проблеми реактивності, фрагментованості та малозв’язаності чинної СВК у МО України і усуне питання несвоєчасного виявлення критичних відхилень у русі ресурсів та прийнятті управлінських рішень. Таким чином, в межах формування рекомендацій було обґрунтовано, що цифровізація в оборонному секторі є не лише інструментом підвищення ефективності, але й фундаментальним механізмом запобігання корупції.