Покарання та інші заходи кримінально-правового характеру за окремі види причетності до злочину - Книженко, О. О.; Клименко, С. В.; Погорецький, М. М. (Український політико-правовий дискурс, 2026)
У статті здійснено комплексний аналіз покарання та інших заходів кримінально-правового характеру за окремі види причетності до злочину. Актуальність дослідження зумовлена трансформацією сучасного розуміння покарання, яке розглядається не лише як каральний інструмент, а як багатофункціональний засіб, що поєднує превентивні та відновлювальні елементи. Наголошено, що, попри розвиток кримінально-правової політики, чинне законодавство України залишається недосконалим у частині конструювання санкцій за причетність до кримінальних правопорушень, що знижує ефективність правозастосування. У роботі визначено, що інститут причетності до злочину є самостійним елементом кримінально-правового механізму, який охоплює діяння, не пов’язані безпосередньо з вчиненням злочину, але такі, що сприяють його приховуванню, використанню результатів або функціонуванню злочинної діяльності. Проаналізовано санкції кримінально-правових норм, передбачених статтями 198, 209, 256 та 396 Кримінального кодексу України, окрема їх альтернативний, відносно-визначений і кумулятивний характер. Встановлено, що санкції за різні види причетності істотно відрізняються за ступенем суворості, що обумовлено рівнем суспільної небезпечності відповідних діянь. Особливу увагу приділено можливості застосування інших заходів кримінально-правового характеру, зокрема звільнення від відбування покарання з випробуванням, звільнення від кримінальної відповідальності у зв’язку з примиренням або зміною обстановки, а також заходів щодо юридичних осіб у випадках легалізації майна. Обґрунтовано, що такі заходи відіграють важливу роль у забезпеченні індивідуалізації кримінально-правового реагування. Наукова новизна дослідження полягає у формуванні системного підходу до оцінки санкцій за причетність до кримінального правопорушення крізь призму їх узгодженості, пропорційності та функціонального призначення, а також у виявленні закономірностей їх застосування на основі аналізу судової практики. Емпіричну основу дослідження становить аналіз 241 вироку судів України за статтями 198, 209, 256 та 396 КК України, що дозволило кількісно оцінити практику призначення покарань і застосування інших заходів кримінально-правового характеру, зокрема встановлено обмежене використання заходів щодо юридичних осіб. За результатами дослідження виявлено низку проблем, зокрема невідповідність санкцій ступеню суспільної небезпечності, недостатню узгодженість норм та обмежене застосування альтернативних заходів. Запропоновано напрями вдосконалення кримінального законодавства, що включають уніфікацію санкцій, розширення застосування пробаційних механізмів та уточнення складів кримінальних правопорушень. Зроблено висновок про необхідність формування системного підходу до визначення покарання та інших заходів кримінально-правового характеру за причетність до злочину з метою підвищення ефективності кримінально-правового регулювання.