Визнання страйків незаконними в Україні: правозастосовча практика - Отовчиць, Сергій Леонідович (Український політико-правовий дискурс, 2025)
Законом України від 03.03.1998 року № 138/98-ВР «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) передбачено положення про те, що колективні трудові спори (конфлікти) можуть розглядатися в судовому порядку у випадку звернення власника або уповноваженого ним особи (органу) про визнання страйку незаконним. У цьому контексті аналіз рішень судів про визнання оголошених страйків незаконними мають важливе значення для формування сталої правозастосовчої практики. Метою статті є проаналізувати судову практики судів різних інстанцій про визнання страйків незаконними та виділити сформульовані правові позиції. Методи. У дослідженні застосовано метод системного аналізу, метод класифікації, групування. Результати. На підставі вивчення судової практики різних інстанцій про визнання страйків незаконними за період з 1 січня 2015 року по 1 липня 2025 року виокремлено сформовані правові позиції, до яких віднесено: процедурі оголошення страйку обов’язково повинна передувати процедура вступу найманих працівників у колективний трудовий спір; порушення процедури прийняття рішення про оголошення страйку є підставою для визнання страйку незаконним; важливість визначення належних відповідачів за позовом власника чи уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним; обов’язок працівника, який є учасником страйку, вчиняти активні дії, зокрема, цікавитися питанням вирішення колективного трудового спору; закон не передбачає можливості перенесення початку проведення страйку та складання строків про попередження роботодавця про початок страйку з дати першого попередження та дати його перенесення, не кожна форма протесту працівників визнається страйком. Врахування сформованих правових позицій суб’єктами трудових відносин сприятиме забезпеченню передбачуваності наслідків їхніх дій та зміцненню правової дисципліни у сфері трудових відносин.