Правове регулювання та напрями вдосконалення державного управління у сфері національної безпеки - Минюк, Олена Юріївна; Низицький, Ростислав Олегович; Мітла, Марія Олегівна (Український політико-правовий дискурс, 2026)
У статті досліджено правове регулювання та трансформацію системи національної безпеки як складного об’єкта державного управління. З’ясовано, що в сучасних умовах глобалізаційних процесів, посилення геополітичної нестабільності, збройної агресії проти України, гібридних, кібернетичних, інформаційних та економічних загроз важлива роль відводиться державному управлінні у сфері національної безпеки. Обгрунтовано, що традиційні методи управління не відповідають динаміці «гібридної війни на виснаження», що потребує переходу до принципів гнучкості та технологічності, удосконалення механізмів правового, стратегічного планування, координації діяльності органів державної влади, впровадження ризик-орієнтованих та проєктних підходів до управління безпековими процесами. Метою даного дослідження є комплексне обґрунтування та аналіз існуючих управлінських підходів, розробка прикладних практичних рекомендацій, спрямованих на докорінне вдосконалення системи державного управління у сфері національної безпеки України. В умовах сучасної геополітичної нестабільності, ведення повномаштабної гібридної війни на виснаження та зростання кібернетичних й інформаційних загроз, поставлено мету трансформації наявної державно-управлінської моделі. Науковий пошук спрямований на перехід від декларативних, застарілих та бюрократизованих методів до інструментальних, гнучких і високотехнологічних алгоритмів взаємодії, що забезпечують збереження сувернітету, територіальної цілісності та сталий розвиток суспільства відповідно до європейських та євроатлантичних стандартів. Для досягнення поставленої мети у статті застосовано комплекс загально-наукових та спеціальних методів дослідження. Методологічну основу склав системний підхід, який дозволив розглянути національну безпеку як складну, багаторівневу та міжгалузеву структуру, що поєднує воєнну, економічну, кібернетичну, інформаційну та інші підсистеми). За допомогою методів критичного, порівняльного та системно-структурного аналізу було зіставлено традиційні управлінські підходи періоду 2021-2025 років із новітніми іноваційними концепціями. Метод моделювання та прогностичний метод було залучено під час розробки перспективних цифрових систем і триєтапного проєкту комплексної моделі. Головним результатом дослідження є запропонований проєкт комплексної моделі підвищення ефективності національної безпеки «Smart Security Ecosystem – 2026» , який дозволить змінити саму філософію державного управління: від «утримання позицій» до «випереджального розвитку». Проєкт спрямований на створення інтегрованої, гнучкої та ефективної системи, здатної реагувати на сучасні загрози, мінімізувати ризики та забезпечувати довгострокову безпеку держави. У висновках наголошується, що запропоновані напрями дозволять не просто покращити окремі аспекти управління, а створять нову якість державної безпеки, здійснивши перехід від пасивної стратегії «утримання позицій» до стратегії «випереджального розвитку». Автори підкреслюють, що в сучасних конфліктах XXI століття перемагає та сторона, яка швидше обробляє великі масиви інформації та ефективніше координує наявні рисурси, а не та яка має більше зброї. Реформування правового регулювання має змінитися з декларативного русла до інструментального – створення чітких, швидкодіючих алгоритмів взаємодії державних органів, які здатні оперативно реагувати на загрози в реальному часі.